Tämä elokuva on saanut inspiraationsa Astrid Lindgrenin elämästä.
Onneksi olkoon, Astrid.
Toivottaa 4 A.
Rakas Astrid Lindgren. Olemme neljäs luokka Hästhultin koulusta.
Haluamme onnitella sinua syntymäpäivänäsi -
ja kiittää sinua kaikista kertomuksistasi.
Ensin on Invarin vuoro. Lue nyt.
Hei, Astrid. Äiti ja isä ovat lukeneet kirjojasi minulle.
Mietin, miten osaat kirjoittaa niin hyvin lapsena olemisesta, -
kun omasta lapsuudestasi on niin kauan.
NUORI ASTRID
"Olen valinnut hänet, että hän käskisi lapsiansa ja perhettänsä -
noudattamaan Herran tietä sekä vanhurskautta ja oikeutta, -
jotta Herra antaisi Aabrahamille tapahtua, mitä on hänelle luvannut."
"Herra sanoi: Valitushuuto Sodoman ja Gomorran tähden on suuri."
"Ja heidän syntinsä ovat ylen raskaat."
"Sen tähden minä menen alas katsomaan, -
ovatko he todella tehneet kaiken sen, josta huuto on minun eteeni tullut."
"Miehet kulkivat Sodomaan päin."
"Mutta Aabraham jäi vielä seisomaan Herran eteen."
"Ja Aabraham lähestyi häntä ja sanoi..."
"Aiotko siis hukuttaa vanhurskaan -
yhdessä jumalattoman kanssa?"
Kummassa haluaisitte asua? Sodomassa vai Gomorrassa?
Ei kummassakaan, hölmö. - Gomorrassa hoetaan "huomenta".
Ja Sodomassa solisee limonaatia ikuisesti.
Kiitos, Astrid. Nyt riittää.
Se on totta. Huomenta. Limonaatia. - Huomenta. Limonaatia.
Se, joka vielä pilkkaa Raamattua, kävelee kotiin.
Saanko luvan?
Olet niin kaunis. Jos minä olisin mies, rakastuisin sinuun.
Mutta minä näkisin sinut ja rakastuisin vallattomuuteesi.
Saanko luvan?
Mennään tanssimaan. - Ei kiitos.
Mennään tanssimaan.
Isäsi tuli.
Hyvä, sisko!
Tule, Gunnar.
Minun...
Minun on pakko huutaa.
Huomenta! Limonaatia!
Huomenta! - Limonaatia!
Astrid.
Olet yli tunnin myöhässä.
Mitä mielessäsi oikein liikkui?
Tulin kotiin Gunnarin kanssa.. - Tulimme yhdessä.
Gunnarin on oltava kotona kymmeneltä. Sinun on oltava kotona yhdeksältä.
Miksi hän saa olla ulkona pitempään? - Gunnar on poika, ja sinä olet tyttö.
Luojalle kaikki ovat yhdenvertaisia. - Älä sotke Herraa tähän.
Itse sotket Jumalan kaikkeen. - Mitä nyt? Herätätte koko talon.
Jos kaikki ovat yhdenvertaisia, silloin ei pitäisi tehdä mitään eroa.
Hyvää yötä.
Olet vasta kuudentoista. Rauhoitu.
Voit aloittaa navetassa, Astrid.
Mennään lämmittelemään.
Jeesuksen nimeen käymme aterialle, siunaa Herra ruokamme.
Varjele kädellä lempeällä kotia, kuningasta, isänmaata.
Aamen.
Niin...
Tapasin Reinhold Blombergin.
Vimmerby Tidning alkaa ilmestyä useammin. Siellä tarvitaan apua.
Kerro siitä vanhasta kinkusta. - Ei enää siitä kinkusta.
Kerro, Astrid. - Olen kertonut sen tuhat kertaa.
Päätoimittaja ei ole unohtanut lehdessä julkaistua kirjoitelmaasi.
"Elämää maatilallamme." Astrid Ericsson, Vimmerbyn Selma Lagerlöf.
Et tiedä Selma Lagerlöfiä. - Se mies nauttii kunnioitusta.
Blomberg. Vaimon kuoltua hän jäi yksin seitsemän lapsen kanssa.
Berta sanoo, että uusi vaimo on hullu. He ovat eroamassa.
Emme juoruile syödessä. - Onneksi ateriavälit ovat pitkiä.
Kuten sanottu, tapasin Blombergin.
Hän tarvitsisi vapaaehtoisen ja haluaisi tavata sinut, Astrid.
Anteeksi?
Hoidat silti omat askareesi kotona. - Haluaako Blomberg tavata minut?
Kerro, että tulen.
VIMMERBY TIDNING
Hei, Åke.
Tulin tapaamaan isääsi. Onko hän kotona?
Hän tekee töitä.
En ymmärrä sanaakaan. Se nainen on järjiltään.
Käy sisään.
Jaha.
Miten minä sen voisin tietää?
Saat ilmoittaa... Ymmärrän.
Minun täytyy lopettaa. Täällä odottaa kärsimätön apulainen.
Hyvä. Sovitaan niin.
Sanomalehti.
Niin. Olen hyvä oikeinkirjoituksessa.
Olen ahkera.
Teen mielelläni ylitöitä, jos on tarvis.
Sanomalehti.
Sanomalehdet ovat tärkeitä.
Luen aina lehden joka päivä, kun isä on ensin lukenut sen.
Sanon "sanomalehti".
Sanomalehti...
Kirjoituskone. - Painomuste.
Paperi. - Uutiset.
Valo.
Tulevaisuus. - Vapaus.
Hyvä.
Kirjoita kuolinilmoitukset puhtaaksi.
Syntymäpäivät, vihkimiset, hopeahäät.
Isä. - Teemme töitä.
Kirjoita korjaukset.
Olivia on täällä. Hän itkee.
Saamari. - Korjaukset?
Allekirjoita paperit. - Miksi sinä tulit tänne nyt?
Haluan, että allekirjoitat paperit. - Älä nyt.
Reinhold. - En ikinä allekirjoita niitä.
Sait työn. Onneksi olkoon.
Voi, Berta. Tuo on kirjoituskone.
Ala kirjoittaa. - En osaa.
Hei, Astrid. Minä olen Lisa. Minäkin kirjoitan tarinoita.
En osaa kirjoittaa kunnolla, mutta en välitä siitä.
Kun kirjoitan, kaikki ympärillä tuntuu katoavan.
Mutta hyvällä tavalla. Olen yksin maailmassa.
Tunnen itseni vapaaksi. Ehkä sinä tunnet samoin.
Kaikki ne pahuksen syntymäpäivät. Piti kirjoittaa ne puhtaaksi.
Ja kuolinilmoitukset.
Joka ikinen.
Eilen kirjoitin uutisen pojasta, joka nosti kaverinsa lipputankoon.
Ja sitten kirjoitin uutisen raskaana olevasta tytöstä, -
joka meinasi kuolla, koska oli syönyt kauheasti tulitikkuja.
Söikö hän tulitikkuja? - Hän oli raskaana.
Hän oli kuullut, että fosfori voisi tappaa sikiön.
Mutta lapselle ei käynyt kuinkaan. - Kiitos, nyt riittää, Astrid.
Oikoluen kaikki Blombergin artikkelit.
Minähän sanoin. Vimmerbyn Selma Lagerlöf.
Astrid Ericssonin retket villihanhien seurassa.
Kiitos!
Ai!
Ei leikitä ruoalla. Riittää jo.
Ei saa heittää. - Perunasota.
Ei saa heittää.
Tässä tulee perunasade.
Päivää.
Päätoimittaja tulee pian.
Käy istumaan ja odottamaan.
Tulin hakemaan hopea-aterimeni. - Älä nyt taas, Olivia.
Haluan hopea-aterimeni. - Ei minulla ole niitä.
Päästä irti! Irrota!
Häpeäisit! - Ulos! Ulos talostani!
Päästä irti! Ai!
Tule. Mennään lohduttautumaan kahvilla ja kakulla.
Tulkaapa.
Menetimme lapsemme. Vauvan.
Pikkuisen tytön.
Naiselle ei ole mikään pahempaa kuin menettää lapsi.
Ei kai miehellekään?
Sinulla on...
Mitä siinä on? - Mustetta.
Katso.
Tämä saattaisi kiinnostaa naislukijoitamme.
Hän voisi kiinnostaa mieslukijoitamme.
Blomberg.
Olin unohtanut sen.
Nytkö?
Jaha. Olen tulossa.
Sinä hoidat uuden rautatien vihkiäiset.
Minäkö? - Sinä. Kirjoita siitä reportaasi.
Kuten tunnettua, Amerikassa junat kiitävät niin kovaa kyytiä, -
että päivät ja yöt vilahtavat ohi kuin valkeat ja mustat viivat.
Tämä juna ei kiirehtinyt. Se puksutti hitaasti, -
jotta matkustajat ehtivät nauttia Smoolannin kauniista luonnosta.
Aika ajoin saavuttiin pikku asemalle.
Punaista asemarakennusta reunustivat pitkät koristenauhat.
Asema oli täynnä väkeä, joka katseli ja...
Vilkutti.
Kirjoitat hyvin.
Olet loistava.
Loista vähän minullekin.
Tarvitsen sitä.
Haluan tällaisen kampauksen.
Leikkaa.
Hoplaa!
Minulla on uusi kampaus.
Toden totta.
Äidin mukaan se vie minut suoraa päätä helvettiin.
Jumalalla on muutakin ajateltavaa kuin kauniin sihteerin uusi kampaus.
Menen painoon.
Mikset nuku?
Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Ymmärrän.
Niin.
Minä ymmärrän.
Onko tapahtunut jotakin?
Tule.
Tämä ei ole hyvä ajatus.
Sinun on paras lähteä kotiin.
Tanssitaanko?
Taidan lähteä kotiin.
Korjaus?
Se on valmis. - Ilmoitukset?
Ne ovat tuolla. - Niin.
Makuuhuoneeni?
Sanomalehti. Minä sanon "sanomalehti".
Vimmerby Tidning. - Lahjakas, nuori naistoimittaja.
Astrid.
Meitä kaikkia väsyttää. Täytyy vain sinnitellä.
Minulla on huono olo tästä savusta.
Mikä sinun on?
Onko nyt se aika kuukaudesta?
Mene hetkeksi kotiin lepäämään.
Tänään on hiljainen päivä.
Kuule.
Mikä hätänä?
Kuukautiseni eivät ole tulleet.
Kuinka kauan ne ovat olleet myöhässä?
Lupasit olla varovainen.
En jätä sinua.
Aristavatko rinnat?
Väsyttääkö?
Oksettaako?
Ei nyt enää niin paljon.
Riisu mekkosi.
Alushame.
Astrid...
Olemme papin naapureita. Isäsi on kirkkoväärti.
Kirkon maat ovat elinehtomme.
Kukaan ei saa tietää tästä.
Et kerro kenellekään. - En.
Onko selvä?
Pue päällesi.
Mene huoneeseesi.
Olen syvästi pahoillani.
En voi puolustella tätä mitenkään. Syy on täysin minun.
Tilanteeni on valitettavasti kovin hankala.
Olen vain asumuserossa. Olivia vei asian oikeuteen.
Heti kun avioero astuu voimaan, kaikki on helpompaa.
Helpompaa?
Löysin klinikan, jossa Astrid voi synnyttää diskreetisti.
Haluan näyttää, että aikeeni ovat kunnialliset.
Voimme kihlautua jo nyt. Tietenkin täysin diskreetisti.
Kihlaparin lapsella on sekä isä että äiti.
Lapsi saa minun nimeni. - Tiedämme, mikä kihlaus on.
Hän on valo.
Hän niin lahjakas. Täynnä elämänhalua.
Rakastan Astridia.
Se sujui hyvin.
Minun täytyy päästä pois täältä. En voi jäädä tänne.
Mitä minä teen, kun mahani alkaa kasvaa?
En voi näyttäytyä missään.
Sinun täytyy auttaa minua. - Voit mennä Tukholmaan.
Aloitat sihteerikoulun, josta puhuimme.
Hei...
Tämä on äidiltä. Vähän leipää, juustoa ja makkaraa.
Sinä pärjäät.
Rakas Astrid. Minä olen Jenny.
Kirjoitat usein kuolemasta. Tarinoissasi on paljon kuolleita.
Pepin äiti. Joonatan kuolee, Korppu kuolee.
Mion äitikin on poissa.
Mutta kirjojasi lukiessa herää kuitenkin halu elää.
Tekee mieli elää.
Pikakirjoitus on sihteerin tärkein apuväline.
Se on nopeampaa kuin tavallinen kirjoitus.
Päivää. - Päivää.
Hei, Astrid. - Hei, Anna.
Hei. - Hei.
Eikö täällä ole jo riittävän kylmä? - Emäntä keittää taas kalaa.
Astrid, meillä ei ole enää polttopuita.
Katso tätä. Askartelin sinulle hatun.
Anna pitää juhlat.
Hänellä on polttopuita ja gramofoni. - Saga.
Mikä hätänä? - Väsyttää.
"Tie vapauteen."
Tuo tuossa kuvassa on Eva Andén. Hän on asianajaja.
Naisasianajaja? - Niin.
Hän auttaa raskaana olevia naisia. Anna synnytti Kööpenhaminassa.
Eva Andén järjesti sijaisperheen. Hän auttaa kaikkia.
Missä lapsi on nyt? - En tiedä.
Eikö hän tiedä, missä lapsi on? - Hei, oveen koputettiin!
Sähke Ericssonille. - Ericsson.
"Astrid, soita. meidän täytyy tavata. Sinun."
Sulhaseni kaipaa minua.
Päivää.
Mieheni odottaa minua. Gustafsson. Axel Gustafsson.
Miehesi on huoneessa 218. Toinen kerros.
Voitko huonosti?
Tämä on yhtä pahuksen ilveilyä.
Olivia on kuullut huhuja. Hän haluaa minut lukkojen taakse.
Mitä tarkoitat? - Huorinteosta.
Voin joutua vankilaan.
Vankilaan?
Olivia sai tuomarin lykkäämään avioeroasia.
Nyt hän aikoo osoittaa, että sain sinut raskaaksi.
Missä tahansa synnytätkin, sinun täytyy ilmoittaa isän nimi.
Sen voi lukea kirkonkirjoista. Reinhold Blomberg.
Siinä heillä on todiste.
Mitä sanon lapsilleni?
Ei äitiä.
Isä vankilassa.
Kuule...
Mennään alas katsomaan, löydämmekö jotain syötävää.
Reinhold.
Tule.
Yksi asuntolan tytöistä synnytti Tanskassa.
Siellä ei tarvitse ilmoittaa isän nimeä.
Ja lapsi voi jäädä sijaisäidin luokse Tanskaan.
Voin näyttäytyä Vimmerbyssä.
Sitten sinä eroat, ja me menemme naimisiin.
Ja sitten haemme lapsen kotiin.
Saisinko nähdä passinne?
Anteeksi? - Passinne.
Perillä ollaan.
Äiti! Tulin Astrid Ericssonin kanssa.
Marie. - Astrid Ericsson. Päivää.
Sujuiko matka hyvin?
Esse on toinen ruotsalainen sijaislapseni. Ota sinä hänet.
Voit ripustaa takin tuohon.
Puhutko ruotsia? -Et ole ensimmäinen ruotsalaistyttöni.
Tule. Näytän sinulle huoneesi.
Lepää vähän. Se tulee tarpeeseen.
Ovatko jalkasi turvonneet?
Voinko katsoa, onko lapsi kääntynyt oikein päin?
Toki. Ole hyvä.
Nostan paitaa.
Pää on tässä.
Tunnetko?
Jopas jotakin.
Tässä on pikkuinen polvi. Onpa eloisa pikku ihminen.
Puhalla! Puhalla!
Laske pää tyynyyn. Juuri noin. Hyvä.
En pysty enää. - Ensi kerralla pidätä henkeä.
Noin on hyvä, Vielä, vielä. Hyvä. Kaikin voimin.
Pidätä henkeä. Työnnä taas.
Pää näkyy. Työnnä vielä vähän.
Puhalla, puhalla.
Pidetään pikku tauko. Oikein hyvin sujuu.
Kun pyydän, hengität ihan kevyesti.
Vauva syntyy nyt. Uudestaan.
Pidätä henkeä. Työnnä.
Puhalla ulos.
Siinä vauva on.
- Hienoa.
Potra poika.
No niin.
Kas niin. Katsotaanpa.
Tässä.
Siinä hän on.
Hei, pikkuinen.
Hei.
Hei, pikkuinen.
Kas niin.
Pidä tästä kiinni. Noin.
Väki ihmettelee, ellen mene jouluksi kotiin.
Tämä tekee kipeää ainakin viikon.
Älä lypsä maitoa, tai maidontulo ei lopu.
Tulen heti, kun oikeusjuttu on ohi.
Tulen niin pian kuin voin.
Sinun täytyy ehtiä junaan, Astrid.
No niin. Sinä pärjäät kyllä.
Kohota käsiä.
Poika kastettiin sairaalassa.
Hänen nimensä on Lars.
Aion kutsua häntä Lasseksi.
Tulen laittamaan kääreet ennen lähtöämme.
"Sillä seudulla oli paimenia kedolla vartioimassa yöllä laumaansa."
"Niin heidän edessään seisoi Herran enkeli."
"Ja Herran kirkkaus loisti heidän ympärillään."
"Ja he peljästyivät suuresti."
"Mutta enkeli sanoi heille: Älkää peljätkö."
"Sillä katso, minä ilmoitan teille suuren ilon."
"Teille on tänä päivänä syntynyt Vapahtaja Daavidin kaupungissa."
"Hän on Kristus, Herra."
"Ja tämä on teille merkkinä. Te löydätte lapsen..."
HUOMENNA KELLO 10 RANNALLA
"Ja yhtäkkiä oli enkelin kanssa suuri joukko taivaallista sotaväkeä."
"Ja he ylistivät Jumalaa."
Hei.
Minä rakasten sinua.
Minä rakastan sinua, Astrid. - Milloin oikeudenkäynti on ohi?
Pian.
Luojan tähden. Se pikkuinen ihminen. Se pikkuinen ihminen.
Minulla on sinulle joululahja. - Mitä olenkaan tehnyt?
Sinun täytyy pitää itsesi lämpimänä.
Onpa hieno.
Et ole menettänyt poikaa.
Hän on vain Tanskassa. Menemme katsomaan häntä heti, kuin voimme.
Meidän poikaamme. - Meidän poikaamme.
Rakas.
Sinun ei tarvitse naida häntä.
Sinun ei tarvitse. Olet pian valmis sihteeri.
Haluatko todella äitipuoleksi Bertalle ja hänen sisaruksilleen?
Rakastatko sinä häntä?
Sinun ei tarvitse, Astrid.
Voit jättää lapsen Tanskaan, palata tänne ja unohtaa kaiken.
Sanotko sinä, että minun pitäisi jättää lapseni?
Eikö pojan sijaisäiti ole hyvä äiti?
Rakastatko sinä häntä?
Poika on tuolla. Tässä hän on.
Onpa hänestä tullut iso.
Ota hänet syliin. - Onpa hän kasvanut.
Hei.
Hei, Lasse. Hei, Lasse.
Saanko katsoa häntä? Tulepa.
Jopas. Hei.
Hieno poika.
Katso.
Hyvä, että tulit. Moni ei tee niin.
Haemme pojan heti, kun kaikki tämä on ohi.
Katso.
Ruotsin kirjakauppakeskuksen radio-osasto. Astrid Ericsson.
Yhdistän.
Herra Nilsson herra Karlssonille.
Ruotsin kirjakauppakeskus. - Minä tässä.
Kuinka voin auttaa?
Joku näki meidät hotellissa.
Käsiala-asiantuntija tarkistaa kirjeeni synnytyssairaalaan.
He yrittävät todistaa, että olen Axel Gustafsson.
Olivia sai tuomarin lykkäämään asiaa.
Niin.
Sanoit, että voin hakea pojan kotiin.
Tiedän. Lähetän rahaa.
Voit käydä katsomassa poikaa.
Lasse on nyt puolivuotias. - Minä tiedän.
Marie kirjoitti juuri, että hän on oppinut istumaan.
Minulla on ikävä sinua.
Haloo.
Kiitos soitosta, herra Gustafsson. Katson, mitä voin tehdä.
Mikä hätänä?
Marie. Pojalla taitaa olla taas nälkä.
Onko sinulla taas nälkä, Lasse?
Vaippa pitää vaihtaa. Taasko?
Niin, se on loputonta puuhaa.
Katsotaanpa, Lasse.
Vaippa avataan tästä.
Ei, ei. Katsopa.
Kas noin. Tämä saa paremmalle mielelle.
Kotona laitamme pyllyyn talkkia. Se on vähän punainen.
Marie. En tiedä, mitä tekisin ilman sinua.
Aika kuluu, Astrid.
Kirjoissasi lapset selviävät monenlaisesta.
Peppi pystyy elämään ilman äitiä ja isää.
Eemeli ei pelkää verstashuoneeseen lukitsemista.
Mio näkee nälkää ja pelkää kuolevansa, -
mutta lopussa hän kuitenkin voittaa pahan.
Minäkin haluan olla sellainen, joka ei ikinä luovuta.
Ponnistelen, vaikka olen nälkäinen ja yksinäinen.
Päivää. - Päivää.
Minut tuomittiin huorinteosta.
Sain tuhannen kruunun sakon.
Tuhat kruunua?
Et saanut vankilatuomiota? - En.
On näköjään halpaa huvia olla huorintekijä.
Sanoit, että voit joutua vankilaan. - Selvisin sakolla.
Kaikki järjestyy.
Voinko hakea Lassen kotiin? - Voit hakea Lassen kotiin.
Varasin meille huoneen.
Olemme vapaita, Astrid. Voimme tehdä, mitä huvittaa.
Mene naimisiin kanssani.
Tule.
Keväthäät. Kukkivat omenapuut.
Tämä on liian iso. - Rakas...
Kultaseppä muokkaa sen.
Sinun täytyy nähdä piirustukset. - Piirustukset?
Me remontoimme. Saat uuden keittiön.
Berta muuttaa yläkertaan. Lasse saa hänen huoneensa.
Joudut lohduttamaan häntä öisin, jos hän on surullinen.
Rakas, tule katsomaan.
Sanoit, että voit joutua vankilaan. - Niin.
Pitikö tämä kaikki kestää vain tuhannen kruunun takia?
Emme voineet tietää etukäteen, miten kävisi.
Lasse on ollut piilossa lähes vuoden. - Ajatus oli sinun.
En käskenyt sinun mennä Tanskaan. Se oli sen naisasianajajasi idea.
Rakas. Miksemme voi vain olla onnellisia?
Remontoidaan keittiö ja perustetaan perhe. -En pysty.
Minähän rakastan sinua. - En pysty.
Minun täytyy saada miettiä asioita.
Mitä olen tehnyt väärin? - Sinä satutat. Päästä irti.
Mitä sinun täytyy saada miettiä?
Et pysty huolehtimaan lapsesta. Hädin tuskin on rahaa ruokaan.
Tajuat kai, että kukkaron nyörit sulkeutuvat. -Tajuan.
Saamari! - Tuo sattuu!
Kerro, mitä olen tehnyt väärin.
Olenko liian vanha?
Miten aiot pärjätä ilman minua?
En voi tulla, Marie. Minulla ei ole rahaa.
Ikävää, että asiat menivät vikaan. - Miten Lasse voi?
Hän on iloinen. Hän voi toki jäädä tänne.
Kuulen hänet. - Lasse, sano hei Lasse-äidille.
Hei, Lasse. Voitko hyvin? - En.
Kerro, mitä Esse ja sinä teitte aamulla.
Minulla ei ole varaa puhua kauemmin. - Ymmärrän toki.
Lasse, sano hei Lasse-äidille.
Kuulemiin. - Kuulemiin.
Miten Kuninkaallisen automobiiliklubin haastattelu sujui?
Toivottavasti hyvin.
Silloin olisi varaa vuokrata asunto, ja Lasse voisi tulla luokseni.
Mitä sinä lainasit?
"Nälkä." - Näytä.
"Olin vaipunut nälän kiihkeään järjettömyyteen."
"Olin tyhjä ja vapaa tuskista, ja ajatukseni harhailivat."
Etkö voinut lainata rakkaudesta kertovaa kirjaa?
Vuosikirja. Pyysin, että... - Anteeksi. Kaikki odottavat.
Pyysin kuvatekstien korjausta.
Tätä ei ole oikoluettu. - Tuo on vanha käsikirjoitus.
Uusi on tässä. Kuvatekstit on korjattu, ja oikoluin myös tekstin.
Käsikirjoitus pitää lähettää painoon.
Lähetti on tulossa.
Kaikki on siis järjestyksessä? - Niin.
Mainiota. Kiitos.
Kuinka vanha poika on? - Kaksi ja puoli.
Voin hoitaa häntä, kun olet töissä.
Tyttärelläni on joutilas lastensänky.
Vessa on takapihalla, ja puiston laidalla on uimahalli.
Ja keittiö on käytävän päässä. Suo anteeksi.
Uskotko, että Lassella on täällä hyvät oltavat?
Vain punaiset.
Vain ne, jotka ovat ihan punaisia.
Katso näitä, äiti!
Hienoja ovat.
Hän kuulee, kun Carl kutsuu minua äidiksi.
Essekin kutsuu minua äidiksi, mutta puhumme paljon Lasse-äidistä.
Marie. Pitäisikö minun kertoa?
Paras, että kerromme yhdessä.
Kerromme, että hän muuttaa sinun luoksesi.
Miten sanomme sen?
Sanomme, että löysit hänelle kodin.
Hän tietää, että olet hänen äitinsä.
Oletko kerännyt noin monta? Oletko kerännyt noin monta?
Voitko ottaa tämän? - Tule, Esse. Nukkumaan.
Ensin pesulle, ja sitten nukutan Essen, ja Lasse-äiti nukuttaa Lassen.
Ei.
Tule. - En.
Tulepa nyt. Äitisi on täällä tänään.
Ei! - Osaan kertoa kivoja tarinoita.
Lasse. Mene Lasse-äidin luokse.
Nukuta sinä minut, äiti.
On ollut pitkä päivä. Poikaa väsyttää. Nukutan hänet.
Carl! Nukuta sinä Esse. Sano hyvää yötä Lasse-äidille.
Hyvää yötä, Lasse-äiti.
Hyvää yötä.
Haluan nukkua sinun kanssasi, äiti.
En ole hänen äitinsä, Marie. - Sinä olet hänen äitinsä.
Poika ei tunne minua, Marie. Hän ei edes tunne minua.
Etkö huomaa, että tämä on hänen kotinsa?
Hän rakastaa sinua.
Synnytit hänet. Olet hänen äitinsä. Minä olen vain hoitanut häntä.
Tämä on hänen kotinsa. - Äiti?
Äiti!
Hän huutaa sinua.
Äiti!
Haluaisitko hyvästellä?
Minä lähden nyt.
Lasse, sano hei Lasse-äidille.
Hyvästelläänkö, Lasse?
Tervetuloa Kuninkaallisen automobiiliklubin vuosigaalaan.
Voin rauhoittaa teitä sillä, että aivan pian käymme pöydän ääreen.
Mutta ennen sitä haluan kohottaa maljan -
jälleen kerran erittäin menestyksekkäälle autoiluvuodelle.
Skool. - Skool.
Skoolataanko täällä yhä autoilulle?
Kiitos kokousmuistioistasi. Ne ovat viihdyttävämpiä kuin kokoukset.
Kauan eläköön autoilu!
Hetkinen. Anteeksi.
Saanko luvan?
Kutsunko sinulle taksin? - Älä.
Oletko varma? - Olen.
Älä makaa siinä.
Teit oikein.
Onpa sinusta tullut iso.
Astrid.
Tule. Tule nyt.
Mitä? - Sinulle.
Marie on sairas.
Vakavasti.
Hän kysyy, mitä aion tehdä Lassen kanssa.
Miten niin?
Marie on vakavasti sairas eikä pysty enää huolehtimaan pojasta.
Nyt sinun täytyy pysyä lujana.
Mutta on kyse minun lapsestani.
Hän on aivan yksin maailmassa.
Etkö ole minun äitini?
Eikö poika ole lapsenlapsesi?
Äiti haluaa vain sinun parastasi. - Pitäisikö minun unohtaa poikani?
Äiti on huolissaan pärjäämisestäsi. Hän ajattelee sinua koko ajan.
Oletko minun isäni? Onko poika lapsenlapsesi?
En tiedä, mitä sanoa.
Etkö tiedä, mitä sanoa?
Olet isäni, muttet tiedä mitään.
Tiedätkö mitä?
En palaa ennen kuin voin tuoda mukanani myös sinun lapsenlapsesi.
Ymmärrättekö?
Marie.
Hei.
En pysty enää huolehtimaan pojasta.
Marie, en pärjää ilman sinua.
Sinun kuuluu olla hänen äitinsä.
Sinä pärjäät kyllä.
Lapset tarvitsevat vain rakkautta.
Paljon rakkautta. Sitä sinulla on.
En tiedä, pystynkö.
En pysty, Marie. - Pystyt sinä.
Pystyt sinä, Lasse-äiti.
Sinä pystyt.
Hei, Astrid. Olen pohtinut paljon Veljeni Leijonamieltä.
Että jotkut asiat vain täytyy tehdä.
Joskus minun täytyy puolustaa pikkuveljeäni muita poikia vastaan.
Se on vaikeaa, mutta minun täytyy.
Muuten olen vain pelkkä surkimus, enkä halua olla sellainen.
Tulepa.
Lainasin sinulle hienon sängyn.
Lassen ikioma sänky.
Ja meillä on oma sisäänkäynti.
Huomenna voidaan mennä puistoon.
Katsotaan, löydämmekö sieltä hienon kiipeilypuun.
Lasse. Onko sinulla nälkä?
En ymmärrä, mitä sanot.
Onko sinulla nälkä?
Oletko nälkäinen, Lasse?
Minulla on ikävä äitiä.
Tule.
Katsopa. Nuo ovat karhunvatukoita.
Niitä voi syödä. Ne poimitaan näin.
Minulla on sudennälkä.
Vähän näkkileipää.
Haluan kotiin äidin luo.
Katsopa, Lasse. Tuolla on keinu.
Haluatko mennä keinumaan?
Etkö halua tehdä mitään?
Mennäänkö kotiin?
Lasse, syö vähän. - En tykkää siitä.
Tiedätkö, mikä tämä on?
Krokotiilipiiras. Tehty oikeasta krokotiilista.
Leikitäänkö, että olen Marie?
Lasse, syö ruokasi kuten iso poika.
Ja juo maitosi kuten iso poika.
Puhut kummallisesti.
Koska olen ruotsalainen. Ja sinä olet ruotsalainen.
Ei.
Lasse on ruotsalainen, ja Astrid on ruotsalainen.
Olen äitisi. - Etkä ole.
Nyt syöt ruokasi, ja sen jälkeen voidaan leikkiä.
Lasse, olen äitisi, ja sinä tottelet minua!
Ei ole hätää, Lasse.
Ei ole hätää.
Tulepa.
Kas niin.
Häiritsenkö?
Olin kirjoittamassa tätä.
Anteeksi, herra Lindgren. - Tule mukaani.
Aamupäivällä kirjoittamassasi kirjeessä on runsaasti virheitä.
Autolomakirjaa ei ole lähetetty painoon. Tämä ei ole tapaistasi.
Se johtuu pojastani.
Hän yskii lakkaamatta.
En pysty nukkumaan, kun pelkään, että hän kuolee.
Kirjoitan kirjeet valmiiksi.
Lähetän sinut kotiin. - Älä irtisano minua.
Irtisanon sinut, ellet mene kotiin poikasi luokse.
Tekstejä pitäisi vielä oikolukea. - Minä käsken.
Mene kotiin poikasi luokse ja palaa vasta, kun hän on terve.
Lääkäri tuli.
Lääkäri? En ole kutsunut lääkäriä.
Sture Lindgren lähetti minut. Olemme vanhoja tuttuja.
Sture? - Tästä ei tule kuluja.
Hengitä sisään. Hengitä ulos. Hienoa. Hengitä sisään.
Oikein hyvä.
Nojaa eteen.
Lasse, yski vähän.
Kas niin. - Paraneeko hän?
Tämä on hinkuyskää.
Sille ei voi tehdä mitään. Annamme luonnon hoitaa.
Tulen katsomaan poikaa viikon kuluttua.
En saa unta.
En ole tainnut kertoa sinulle kaupungista, -
jossa juodaan limonaatia ja sanotaan koko ajan huomenta.
Kaikki alkoi siitä, että aikuiset suuttuivat lapsille -
ja lähettivät heidät tiehensä häpeämään.
Lapset päätyivät uuteen maahan, jossa he alkoivat asua aivan yksin.
Ja lasten piti itse huolehtia itsestään.
Mutta he olivat pelkkiä lapsia eivätkä tienneet, miten toimia.
Ne nukkuivat jalat tyynyllä.
He pukivat vaatteet nurinpäin.
He sanoivat huomenta, vaikka olisi ollut yö.
Saanko tulla viereesi?
Tule toki.
Mitä siinä tarinassa sitten tapahtui?
Lapset...
He tekivät kaiken omalla tavallaan.
Puissa kiipeilyn ja limonaatin juomisen...
Sen he osasivat.
Hei, Astrid. Mummoni hoitaa usein minua ja siskoani.
Hän sanoo: "Antakaa pikkuisten tulla luokseni."
Hänestä on kiva leikkiä, vaikka hän on vanha.
Sinä taidat olla samanlainen.
Kaikki ne lapset kirjoissasi... Näkee, että pidät meistä.
Sinä ymmärrät meitä. Pidät lasten puolta.
Olet hyvä ihminen.
Tuolla on isäni!
Tervetuloa. - Kiitos.
Tässä on Lasse. - Päivää.
Olen isoisäsi.
Tule.
Äitisi on keittiössä.
Siinähän te olette.
Tervehdi isoäitiä.
Hei, Lasse.
Tervetuloa.
Huomenna on sunnuntai.
Mietin, lähtisittekö mukaan kirkkoon.
Jos haluatte.
Tulemme mielellämme. - Kiitos.
Oliko sitä kahvia vielä? - Oli.
Hei, Astrid Lindgren.
Kirjoitimme sinulle laulun. Sinullahan on tänään syntymäpäivä.
Opettaja auttoi, mutta me kerroimme, mitä lauluun piti tulla.
Laulamme laulun sinulle, jotta voit myös kuulla sen.
Olet hyvä kirjoittamaan kirjoja.
hyppää tohdi hypätä
läpi kuolon elämään
hyppää tohdi hypätä
läpi pimeään valoon
muista elää ryhdy toimeen
tunne että kesä on sinun
muista elää astu askel eteenpäin
tai taaksepäin jos huvittaa
muista elää elä täysillä
kohtaa myrskyt huudolla
hyppää tohdi hypätä
läpi kuolon elämään
hyppää tohdi hypätä
läpi pimeän valoon
hyppää tohdi hypätä
läpi kuolon elämään
Suomennos: Arja Sundelin Scandinavian Text Service 2018